Hei, semu!
Näen, sa ei raiska asjatult aega.
Püüan mitte raisata.
Kas sul on abi vaja?
Kindlasti.
Kas tahad meile rääkida,
mida, paganat, see kõik tähendab?
Mulle hüvastijätud ei meeldi.
Nii need hüvastijätud on, selle jaoks nad loodigi, John.
Me ju valmistusime,
sa võiks veidi vahet pidada,
süüa midagi meie kiiruga valmistatust.
Palun andestust, Harry.
Aga miks sa lahkud nii kiiresti?
Kõigest paar päeva tagasi sind vabastati.
Kas saad kateedri Stanfordis?
Kui ainult...
Nii, taquitod, kanatiivad,
igasugu röstid ja õlu.
Oleks ainult aega rohkem, siis
oleks valmistanud midagi suursugust.
Õhtusöök küünaldega McDonaldsis...
Stripparid.
Taquito on hea.
Olgu.
Varsti tuleb Art.
Ta, khm, vestleb ühe oma õpilasega.
Kas George asendab sind?
George või Trimbell, dekaan ei ole veel otsustanud?
Ta ei ole veel helistanud.
Jumal küll!
Mis see on?
Sarnaneb Van Gogh’ile,
kuid ma ei ole seda varem näinud.
Kas see on originaal, John ?
Ei ole, see on üks kunagine kink.
Ükskõik, ikkagi hea koopia.
Ja paistab, et samast ajastust.
Kas võib lähemalt vaadata?
Ja, palun.
Ja raamistik on just nagu Van Gogh’il.
Pöördel on prantsuskeelne kiri...
" minu sõber Jacque Borne’le,."
Imelik, kes see oli?
Ma arvan, et keegi, keda ta teadis.
Elementaarne, sherlock.
Sa ei taha näidata seda kellelegi, ega määrata hinda?
Vast ehk kunagi hiljem.
Ja ma ei tahaks seda üldse müüa.
Tähendab, nii jääb.
Vii see kraam kööki.
Ei, ma viin selle vannituppa, John.
Gaas on väljas, aga elekter on alles.
Tundke end nagu kodus.
Mööbel viiakse pärast lõunat.
Aastaid ei ole põrandal istunud.
Hm-m-m... Tema nimi ei meenu.
See on selgroole kasulik.
Kas tegeleme joogaga?
Jah, tantra-joogaga.
Tähendab, sa jätad vana hea õpetamise.
Täiesti ootamatult, tunnista.
Ütle tõtt, John,
Kas see on probleem?
Ei.
Olgu, sa tead ju, et me tahame lihtsalt aidata.
Ma hindan seda, kuid, tegelikult...
ei ole mingeid probleeme.
Nüüd hakkab mind huvitama,
kuhu sa lähed?
Jätad oma valdused,
kümme aastat professorielu,
mõtlemata viit minutitki kateedrist.
Ja sa isegi ei tea, kuhu sõidad?
Ütleme, et ma ei suuda kaua ühes ja samas kohas elada,
Pärast mõnda aega hakkavad mu jalad kihelema.
See ei ole esimene kord.
Ei-ei, sa oled liiga noor, et oleks seda ka varem teinud.
Ja kümne aastaga ei ole sa päevagi vananenud.
Iga naine selles fakulteedis
annaks kõik, et sinu saladust teada saada .
Nii et sulle on seda vaja, Edith ?
Lõpeta, Harry.
Oh sa, kas suudad seda tõmmata.
Mida sa...
Mida sa jahid ?
Peamiselt hirvi,
suurte karude vahelt.
Kas vibu ja nooltega?
Enamus ei taba hirve ka
optilise sihikuga pintpüssist.
Kuigi, tal on hea liha.
Parim saak.
Elab loomulikult, toitub loomulikult.
Jaa, see on suurepärane.
Art.
Nii, kas oli vaimustav?
Jumal küll,
See oli salapärane.
Hei, John!
Sa tead Lindat, sa õpetasid teda eelmisel semestril.
Hei. Hei.
Nüüd on ta üks minu ohvritest, viin ta koju.
Ta tahtis tulla hüvasti jätma .
Kas Art on tegelikult ka nii karm, nagu räägitakse?
Arheoloogia, see on karm teadus.
Dr. Jenkins on hea õpetaja.
See on poliitiliselt öeldud.
See on tõsi.
Siin on sulle midagi teel olles lugemiseks.
”Koobaste varjud, paralleelid eelajaloolise inimeseni"
Autor: M. Jenkins.
Publitseerida või mitte.
Ma parem loen,
kui kirjutan ühe.
Tänan.
Hei.
Saage tuttavaks, see on Linda.
Linda, saa tuttavaks, need on teised.
Hei, Linda.
Nii...
Kuhu pagana kohta, John, sa ikkagi kavatsed minna?
Me arutasime seda juba.
Johnil jalad sügelevad.
Igas apteegis on ravimit selle vastu.
Tähendab, midagi on valesti.
Ei.
Mulle lihtsalt meeldib vahel elukohta vahetada.
See on isiklik.
No, et mitte olla pealetükkiv...
Vabandage, et ei ole midagi paremat pakkuda.
Pikk jutt tuleb, toolid on teie taga,
ja, e-e-e...
Kas ta jälle kaldub vastusest kõrvale ?
... nii, mis mul on.
Ohhoo! Johnny Walker Green!
Ma ei teadnud, et ka rohelist on.
Palju see maksab sulle?
Sõprade heaks ei ole millestki kahju.
Ainult mul on, andestage, plastiktopsid.
Mis siis ikka, sellisele patusele teele ma olen valmis minema.
Ma teen seda auga.
Tulge papa juurde.
Võtke topsid.
Just nii.
Astuge lähemale.
Ni-i-i.
Nimepäeva puhul... Vabanda, Art.
Ei, mulle ei ole vaja.
Ei, tõsi, ma ei joo.
Me ei palu isikut tuvastada.
Liigutage juba, moodustage ring.
Palju õnne ja pikka iga
meie lugupeetud sõbrale
Ja kolleegile John Olmanile,
las teda saadab teenitud lugupidamine,
kuhu ta ka ei suunduks.
Edasi, edasi.
Terviseks.
Topsid põhjani, John,
M-m-m-m, maitsev.
vabandage,
John, meil kõigil on kahju, et sa ära sõidad.
See on tõsi.
Ok, saite selle aetud.
Mida teeme ülejäänud õhtuga?
Kas keegi pakub jututeemat?
Kuidas see oleks?
Mis see on?
Ränist tera.
Kaldus küljega teravik.
Ilmselt varasem magdaleena kultuur.
Kas tohib vaadata ? Palun.
Just nii see ongi.
Mis on uurits?
Uurits on ränist asi
puidu ja luu lõikamiseks ning peamiselt liha lõikamiseks,
kasuutati samuti noole- ja harpuuniotsikute valmistamiseks.
Räniriistad ei ole magdaleena kultuurile iseloomulikud,
Ja mis see on, suurepärane näidis.
Hästi, aga magdaleena, mis see on?
Hiline kromanjoon.
Kui detailidesse mitte süüvida.
Kõrgema paleoliitikumi viimane kultuur.
Kui kivid suudaks rääkida, Art ?
Ja kust sina ta muretsesid, John ?
Usu või mitte, säästupoest, veerandiku eest.
Aga vedas!
Mul tuleb nii palju kaevata, et selline saada.
Võin ma...
Ja.
E-e-e...
Võib-olla...
Olen rõõmus, et te nii toimisite.
Kuidas toimisime? Pead silmas, et tulime siia?
Võib-olla?
Kindlasti.
Gee, tänan.
See rõõmustab meid.
Meid ka.
Me ei saanud ju lasta sul lihtsalt ära joosta.
Tänan.
No milles asi, John ?
Mis, kas sind otsib FBI?
Välja me sind ei anna.
Lase käia, lao välja.
Sa oled sõpradega.
Ustavate sõpradega.
Unustage.
Kõik on mõistatuslik.
On näha, et sa tahad midagi öelda, räägi siis juba.
Võib-olla...
Kümme, üheksa, kaheksa, seitse...
Harry, lõpeta.
Ma arvan, et ma tahaksin midagi ahvatlevat teiega jagada.
Ma ei ole kunagi varem seda teinud, ja ei tea milleni see viib.
Kas võib, ma esitan lolli küsimuse?
John, me oleme õpetajad,
me vastame sellistele kogu aeg.
Hei!
Kas inimene hilisemast paleoliitikumist
võis elada praeguse ajani?
Mida see tähendab, elab siiani?
Ei olegi ära surnud?
Ja. Kuidas ta välja näeks?
No ma tean mõnd sellist kutti.
Kas oled Ozarkis olnud?
Huvitav idee.
Mida, kas kirjutad ulmejuttu?
Ole nüüd. Aga milline ta välja näeks?
Väga väsinud!
Aga kui tõsiselt,
siis, nagu Arti raamat ütleb,
ta võiks olla nagu igaüks meist.
Dan. Ja koopainimene?
Näiteks, anatoomilisest vaatenurgast,
ei ole vahet meie ja kromanjoonide vahel.
Välja arvatud meie kasv, oleme pikemad.
Millise ülekaalu annab pikem kasv loomulikus valikus?
On parem näha lähenevaid vaenlasi pikas rohus, kallis.
Tegelikult, pikem ja peenem keha
lubab efektiivsemalt eraldada soojust palavas kliimas.
Nagu neandertallased,
igaüks on ilmselt näinud ahvidele sarnanevaid inimesi.
Nii et see geen on ikka veel meis.
Kuid ta oleks ju koopainimene!
Ei, ei oleks.
Johni hüpoteetiline inimene,
oleks elanud umbes 140 sajandit...
Ja, umbes niikaua.
... ja muutunud iga sajandiga.
Eeldades, et ta oleks olnud normaalse intellektiga.
Loetakse, et hilise paleoliitikumi inimesed
olid sama intellektiga nagu meie.
Nad lihtsalt teadsid vähem.
Johni inimene oleks õppinud koos inimkonnaga.
Tegelikult, kui tal oleks olnud teadmishimulisem mõistus,
tema teadmised oleks olnud hämmastavad.
Kui sa kirjutad sellest raamatu, siis anna mulle vaadata.
Küllap sa lased läbi paar antropoloogilist viga.
Oleme rääkinud.
No mis oleks teda elus hoidnud?
Ja mida bioloog ütleb?
Sigaretid.
Ja jäätis.
Olgu, olgu, ma mängin.
Hästi, kasutades teadusliku ulme keelt,
ma ütleks,
täielik keharakkude regeneratsioon,
eriti elutähtsate organite oma.
Arvatakse, et inimkeha ammendab end
umbes 190 aastase elamisega.
Enamus sureb aeglasest mürgitusest.
Või-olla tegi ta midagi õieti,
midagi teistest erinevalt oma ajaloo jooksul.
Nagu, sõi toitu,
jõi vett ja hingas õhku?
Sel varasel ajal
olid nad puhtamad.
Me proovime ju pikendada elu oma kehas,
mis ei ole enam eluks kõlbulik.
Te teate, see on võimalik.
Kõhunäärme rakud uuenevad 24 tunni tagant,
mao sisu - 3 päeva tagant,
kogu keha üleni – 7 aasta tagant.
Kui protsess takerdub, siis
toksiinid kogunevad, ja lõpuks saab nende kogus saab surmavaks.
Nii et, kui ta immuunsüsteem omas sellist võimet, et
eemaldas toksiinid täielikult,
tegi täieliku uuenduse, siis
ta võis vältida suremist.
Seda saladust tahaksime me kõik teada.
Kas sa tõesti tahaksid?
Elada 14 tuhat aastat?
Kui ma suudaks mitte vananeda ja olla hea tervisega,
Miks ka mitte?
Just. Ja kui palju saaks teada!
Kas keegi tahab süüa?
Teate, mida rohkem ma sellest mõtlen, seda võimalikum see mulle näib.
Kõik on ju võimalik, jah?
Lõppude lõpuks, mis ühel ajal on ulme, on teisel ajal teadus.
Columbust peeti hullumeelseks,
Pasteur’i, Copernicust?
Aristarchus ammu enne neid.
Just nimelt.
Mul on võimalus minna koos Columbusega,
ainult ma ei ole avantürist.
Ma olin kindel, et maakera on ümmargune,
Kuid sel ajal kõik oletasid,
et kuskil on serv, millelt võib kukkuda.
Vaata ringi, John.
Siin kõik juba kukkusid.
Paistab, et see on nali,
kuid minuni see ei jõua.
Ei mingit nalja.
Millest me räägime?
Me rääkisime koopainimesest,
kes elaks meie päevadeni.
Ja nagu sa ütlesid, võib palju teada saada,
kui ta õpiks õppima.
Mida, kas alustasid viskiga enne meie saabumist?
Teeselge, et see on teaduslik fiktsioon.
Tehke see selgeks.
Väga vana kromanjoon
elas meie päevadeni.
Mida?
John kinnitab, et on 14 tuhat aastat vana.
Oh, John, sulle ei pakuks üle 900.
Ok, ok.
Olgu, Spok, mängin su väikest mängu.
Mis on? Milles nali seisab?
Umbes 10 aasta pärast,
hakkavad inimesed märkama, et ma ei muutu. Ja ma lahkun.
Tubli, John, väga targalt.
Ma tahan seda lugu lugeda, kui lõpetad.
Kas tahate veel?
Muidugi, see on tore!
Olgu, nüüd...
Tähendab, sa arvad, et sa,
e-e-e, oled kromanjoon.
Seda ma koolis ei õppinud.
See on minu mõistatus, mis baseerub
arheoloogilistel andmetel, kaartidel, antropoloogilistel väljakaevamistel.
Mesopotaamiast alates,
viimased 4000 aastat tean ma kindlalt.
Sa tead rohkem, kui enamus, Nii et, palun, jätka.
Olgu, eellugu te kõik teate,
Nii et teen lühidalt.
Oma esimest elu, nagu ma teda nimetan,
elasin ma 35 aastat,
mida te ka kohe kuulete.
Ma sain oma hõimu vanemaks,
kuna nad lugesid mu võluri olevat, ja
ma ei pidanud selle eest isegi võitlema.
Kuid hiljem tekkis neil hirm, ja mind aeti ära.
Nad oletasid,
mind varastavat neilt elujõudu, et ise nooreks jääda.
Vampiiride müüdi eelajaloolised juured.
See on tore!
Esimesed tuhat aastat
ei teadnud ma maailmast midagi.
Aga kuidas sa tead, et see oli esimene tuhat aastat?
Praegu ma võin ainult arvata,
tuginedes oma mälestustele.
Enamus inimesi mäletavad häguselt oma lapsepõlve,
aga kas sul säilisid mälestused neist aegadest?
Nagu ka teil, valikuliselt.
Edud, ebaõnned, traumad.
Nad jäävad alati mälusse.
Kukud sa 3 või 35 aastaselt, haiget saad alati.
Jätka.
Mind jälitati, sest ma ei surnud.
Nii omandasin harjumuse ühineda uue hõimuga, mida teel kohtasin.
Ja ma vahetasin perioodiliselt elukohti.
Loomulikult olime me pooleldi nomaadid,
järgnedes ilmale ja saagile.
Esimesed 2000 aastat olin vallaline.
Me märkasime, et lõuna pool on soojem.
Arvan, et see oli hilisem jääaeg.
Milline oli pinnas?
Mägine.
Ja avarad tasandikud läänes.
Lääs, seda õpetatakse koolis.
Päikeseloojangu suunas.
Ma oletan, et need olid briti saared.
Ja ma vaatasin neid tänase Prantsuse kaldalt.
Hiiglaslikud mäed
olid ääretu tasandiku teises ääres
kaetud loojuva päikese varjuga.
See oli enne nende eraldumist
kontinendist, kui mere veetase tõusis jäämägede sulamisest.
Nii see tõesti oli?
Ja, pleistotseeni lõpus.
Ta räägitu on kõik toimunud.
Muidugi, nagu õpikust.
Just seal ma selle leidsin.
Kuidas ma saan meenutada seda,
mida kunagi ei teadnud?
See on ainult pilk minevikku.
Kõik, mis ma saan, see on proovida võrrelda oma mälestusi
tänapäeva avastustega.
Koopainimene, kas sa lööd mind nuiaga pähe
ja tassid magamistuppa?
Sinuga on parem lõbutseda, kui sa oled teadvusel.
Oo, John!
Lubage, ma täpsustan,
me ei räägi taaskehastusest.
Sa ei räägi ju, et mäletad,
kus iganes põrgu oleks.
200 eraldi elu, suremist
ja uuestisündi, ja nii edasi?
Üks elu.
Kah elu.
Eh sa!
Ikkagi, mis selles reinkarnatsiooni idees on.
Oletatakse, et tuled tagasi,
ikka ja jälle, õppida ja õpetada.
Ja sina, John, nagu targenesid
jäädes selle juures oma kehasse.
Ja mis siis?
Millised olid ookeanid?
Ma nägin neid palju hiljem.
Ja kuidas sa eristasid ookeani järvest?
Lained olid suuremad, midagi oli teisiti.
Ma võin ainult oletada möödunut.
Kas teil ei olnud huvitav, kust see kõik võeti?
Me vaatasime tavast ja imestasime
"Seal üleval peab olema kedagi suurt,
kes võib seda kõike teha siin all?"
Algul ma mõtlesin,
et midagi on minuga valesti,
ehk olen nii halb, seepärast ei suregi.
Hiljem ma mõtlesin, et äkki olen neetud?
Või hoopis õnnistatud.
Siia ma mõtlesin sellel olevat missiooni.
Kas mõtled siiani niimoodi?
Jumala teed on imelikud.
Ma arvan, et ma lihtsalt olen.
Eh sind!
Halloo?
Ja, Ellie?
Mis juhtus?
Sandy?
Tulen!
Ja?
Kas Ellie kursusetöö on sinu käes?
Ja, vabanda,
Ma võtsin selle koos perioodikaga.
Leidsin.
Ei, sa muretsed vanemate pärast?
Pole vaja, ära muretse.
Arvestatud, kolm pluss.
Hoolitse enda eest.
Tubli laps.
Miks meditsiini ettevalmistusel on vaja ajalugu?
Sain aru.
Tänan.
Vabandage, semud.
John, palun jätka.
Jätke, ma arvasin, et me lõpetasime sellega.
Ei, jätkakem.
See on huvitav.
Peale selle on tema jutt teaduslik.
Nagu Hegel – absurdsete eelduste loogikaga.
Aga Van Goghi maal?
Ta andis selle mulle.
Sel ajal olin ma Jacque Bourne.
Seafarmer.
Seafarmer?
Armastan kätega töötada.
Ta tuli maale minu juurde ja joonistas.
Me rääkisime sellest, kuidas loodus leiab väljenduse kunstis.
Turner, Cezanne, Pissarro.
Need Nolde peisaažid.
See ei ole Van Goghi aeg.
Ükskõik, ta armastas neid.
Ja.
Ja ikkagi ma ei saa aru,
miks sa ei mäleta, kus sa sündisid.
Geograafia ei ole ju muutunud.
Seda ma sain teada
professor Henseni igavates loengutes.
Kuid sul on õigus.
Kus sa viieaastaselt elasid?
Little Rockis.
Kas sinu ema viis sind turule?
Ja mis suunas
see teie majast asus?
Ma ei tea.
Ja kui kaugel see oli?
E-e-e, kolm kvartalit.
Kas midagi erilist teel oli?
Et sa mäletaksid.
No, seal oli tankla,
ja suur põld.
Ja mul oli keelatud üksi sinna minna.
Aga kui sa läheks sinna praegu,
oleks seal alles niimoodi?
Ei, olen kindel, et kõik oleks teisiti, täis ehitatud.
Sellest räägimegi - "sa ei saa koju minna",
seda ei ole enam seal, kuhu sa ta jätsid.
Vaadake nüüd minu vaatenurgast -
ma rändasin läbi aja,
pidevalt kohtudes millegi uuega -
metsad, mäed, tundrad, kanjonid.
See, mis ma tookord nägin, on jäänud minu mälusse.
Aga minu silmad näevad kiirteid suurenevate linnade vahel,
Big Mac Eiffeli torni all,
varsti sai maailm väga suureks.
Peale selle,
te kujutage, palju mittevajalikku ma pidin unustama.
Ja jälle sa sõidad.
Te ise ütlesite – inimesed hakkavad rääkima sellest, et ma ei vanane,
ja kui see juhtub, ma lahkun.
Mis siis ikka, sa pead looma omale uue identiteedi,
järgmiseks kümneks aastaks, ning siis ta lihtsalt ära viskama.
Ma olen nii mitu korda teinud,
vahel koguni esinenud enda pojana.
"Te olete ka insener?
olete Beni poeg? Ta oli hea inimene."
Ei tule muretseda diplomite ja soovituste pärast.
Teisest küljest, mind on sellega ka püütud.
Veetsin aasta vangis, 1862 aastal Belgias.
Kunagi ei unusta
riiklike dokumentide võltsimist.
Millal sa tulid Ameerikasse?
1890, kohe pärast Van Goghi surma,
prantsuse immigrantidega...
Järjekordne elukoha muutus.
Tal on vastus igale küsimusele,
peale ühe, John.
Miks sa seda teed, John ?
Lihtsalt. See ei ole vast parim lahendus.
Ma...
tahtsin, et te minuga hüvasti jätaks,
mitte sellega, kelleks mind peate.
Ok, see ei ole naljakas,
meie arvates on sul probleemid.
Väga tõsised probleemid.
Ma pean veel karbi ära viima.
Ma aitan sind.
Kas sul on mingit meenet või midagi sellist,
mis meenutaks sulle sinu möödunud elu?
Nagu see?
Vanakraami pood?
Tegelikult?
Kui sa elaks 100 aastat, 1000 aastat,
kas sa säilitaks seda?
Milleks seda säilitada?
Nagu meenutus algusest?
Kui sul
endal arusaamist ei ole.
Ta on läinud, kadunud.
Ei.
Mul ei ole artifakte.
Jäta see.
Huvitav.
Sa võiks salata seda.
Ärge rääkige minust enne, kui olen läinud.
Kas ta tõsiselt?
Kui nii, siis olen sunnitud kurbusega järeldama, et ta...
Kuidas ta sai hoida seda saladuses 10 aastat?
No ta ei paista ohtlik.
Mida sa teed?
Otsin peidetud mikrofoni.
"Varjatud kaamera"
Ta mõtleb välja need lollid lood.
Kunagi ei ole näinud teda niimoodi käituvat.
Ta on lihtsalt arust ära.
Olgu, olgu. Kui juba saate.
Tead, ma armastan sind.
Ma tean.
Alates minu esimesest kontorinädalast.
Jah?
Ma hoolin sinust,
kuid nüüd sa saad aru, millega sa tahad end siduda.
Kas sa tõesti usud end olevat koopainimese?
Aga sina?
Kas sa võiks mind armastada?
Või sa enam ei usu?
Ma puutusin sellega mitu korda kokku.
Sa meeldid mulle,
mind lausa tirib su poole.
Ja kõik?
Ma võin sellega leppida.
Kui minu räägitu on tõsi,
siis sina ja su lapsed on ühevanused,
aga mina ei ole.
Ja ükskord ma lahkun.
Lähed tagasi otsima endas noorust.
Lihtne vastus on selles,
et ma ei saa anda sulle igavikku.
Kui pikk on igavik?
Ja kellel see on?
Minu vanemad läksid lahku enne minu sündi.
Minu ema järgmine abielu kestis
tervelt kolm aastat?
Ja veel on surm, haigus, ettenägematud asjaolud,
Keegi ei tea, kas talle on antud palju
või vähe.
Ma armastan sind.
Ma võtan kõik, mis sa saad mulle anda.
Ütleme, kümme aastat?
Miks sa seda tegid?
Tahtsin kontrollida sinu reageerimiskiirust.
Mul ei ole kuklas silmi.
Ma ei kuulnud sinu tulekut.
Ma ei ole kuidagi supermees,
kuigi mul on must vöö karatees.
Treenin veel tuhat aastat.
Sain aru, sain aru, sain aru.
Jumal küll.
Suurepärane etendus, Harry.
Istu siia, Dan !
Mul on veel küsimusi.
Ja mul on ka, John.
Mis, me ei ole veel lõpetanud arutelu ajaloolistel teemadel?
Kas mäletad midagi tolleaegsetest emakeeltest?
Pisut. Midagi on püsinud muutumatuna...
Kas oled kunagi tegelenud kaljumaalingutega?
Kas tead kaljumaalingute galeriid Les Eyzie koopas?
Selle autor on mees nimega
Giraud
Ta tegi oma tööd hästi.
Ta joonistas loomi,
Keda me lootsime leida söömiseks.
Ükskord, peale ebaõnnestunud jahti,
lõi meie juht tal kõik hambad välja,
selle eest, et maagia teda alt vedas.
Pärast seda, tuli kellelgi talle toit ära närida.
Lõpuks, ma arvan,
hakkas tal lõualuu valutama
ja tast vabaneti.
See on kohutav.
Peab täpselt teadma, mida tappa.
Seepärast kõik õpilased räägivad,
et sinu teadmised ajaloost
on lihtsalt hämmastavad?
Ei, selle olen ma peamiselt saanud raamatutest.
Ärge unustage, ma olen kõigest üksi, ühe koha peal ühel ajamomendil.
Minu isoleeritud vaade
maailmale, millest ma midagi ei teadnud.
Olgu, räägime veel
Mida, sa ütled oma teadmistest
palju kaasaegsemast ajaloost?
See ei lähe talle korda!
Edith !
Järgmistel tuhandetel aastatel soojenes.
Mõnituhat aastat
ma tean – sina ainult oletad.
Ära võrdle olnut ja tänapäeva, Art.
Olgu, palun jätka.
Me jahtisime põhjapõtru,
mammuteid... piisoneid, hobuseid.
Tegevus teisaldus põhja poole,
ja seoses kliima muutusega
tuli õppida kasvatama toitu,
selle asemel, et seda korjata.
Kasvatada loomi, mitte jahtida neid.
Ja lähemale tõele, kas on juba soojem?
Arvan, et on.
Asuti elama järvede kallastele,
Püüdma kalu, linde, ole nüüd!
John, sellest võib lugeda igast õpikust!
Isegi sinu omast.
Sa kirjeldasid pea kõiki reegleid.
Hiljem ma suundusin itta.
Maailm muutus mulle huvitavaks.
Ma olen harjunud elama selles üksi.
Kohandusin, kui mul oli vaja.
Idas?
Päikesetõusus?
Ja. Ma arvasin, et seal on soojem.
Ja seal ma nägin ookeani.
Tõenäoliselt oli see Põhjameri.
See oli pronksiajastu algul.
Ma läksin mööda ida-kaubateid,
mesi, tina,
õppisin nende kohtade keeli, kuhu sattusin,
Ja kõikjal olid maailma loomise müüdid,
uued jumalad, nii palju, nii erinevad.
Lõpuks ma taipasin,
et, ilmselt on kõik see jura.
Ma olin Sumeris 2000 aastat,
seejärel - Babüloonias Hammurabi juhtimise all.
Suur inimene.
Mõnda aega ma tundsin end kui kala vees.
Vaata, reisijal oli lihtsam kui jahimehel.
Küladesse ilmumine muutus raskemaks,
Ja kõike halvem oli ilmuda linna, kus oli arenenud keskvõim.
Iga võõras kutsus esile kahtlusi.
Paistab, ma olen kogu elu veetnud teel.
Ma õppisin mõne uue triki.
Paar korda olin huvitatud iseenda surmast.
Ma liikusin üha kaugemale itta,
ja sattusin Indiasse.
Õnneks oli Buddha aeg.
Õnneks?
Kõige erilisem inimene kõigist, keda ma olen üldse kunagi kohanud.
Ta õpetas mulle paljutki,
millest ma varem mõeldagi ei osanud.
Sina õppisid... Buddha käest?
Kuni ta elas.
Ta teadis, et ma ei ole selline nagu kõik.
Mina talle ei selgitanud.
Hämmastav.
Ma peaaegu tahan, et see kõik oleks tõsi.
Ja, kui see on tõsi, siis miks sa meile sellest räägid?
Me võime ju lahkuda,
väljuda siit ja kõigile rääkida.
Asjatult, teid ei usuks mitte keegi.
Nii, usalduslik vestlus.
Mitte mingit alust sellesse uskuda.
Isegi, kui ma saaks praegu teid veenda,
kuu pärast te ikkagi kahtlete.
Mõned teist kutsuvad mind psühhopaadiks,
teised solvuvad ebaõnnestunud nalja peale.
Mõni teist on tige.
See... see oli halb idee.
Ma armastan teid kõiki ja ei taha
põhjustada teile muresid.
Siis miks sa seda teed?
Sest ma tahtsin teiega hüvasti jätta...
...päris mina.
Ma arvan, et sul õnnestus,
kes iganes sa ise oled.
Kergemalt, Edith.
Lihtsalt kuula teda, ta on nii ette valmistunud.
Taipad, sa mängid head politseinikku, nii, Dan?
olgu, tunne lihtsalt mõnu.
Aitab, kogu see ajalugu on täielik jama!
Ma peaks minema, kuid ma jään.
Ja tahad teada, miks? Sest ma tahan tõtt teada.
Mina ka. Kuidas tegelikult on?
Küsime doktor Freudilt, ta just saabus.
Hei, Will! Will!
Art.
John!
Ma olen rõõmus, et sind tabasin.
Kuulsin, et sõidad ära.
Ma helistasin, tahtsin öelda, et ei saa hakkama.
Hea, et tulid, olukord väljub kontrolli alt.
Ja, nii ma aru sain.
Hei.
Soovite süüa?
Ei, aitäh.
Viskit? John Walker Green.
Oo, jaa.
Sinu nägu on mulle tuttav, kullake. Linda Murphy.
Ma külastan teie teisipäevaseid psühholoogia tunde, doktor Gruber.
Mis siis ikka, vast see tund ravib seda tühjust,
mida ma endale isegi ette kujutada ei oska.
Ei taha näida manipuleeriv, John,
kuid need inimesed muretsevad su pärast.
Ja, ma lõikan paberist dinosauruseid välja.
Kui kahju, et ma ei olnud siin algusest peale.
Minul samuti.
Lubage mul midagi öelda.
Ei ole mingitki võimalust,
millega John saaks tõestada oma jutu tõelisust.
Ka pole mingit võimalust tõestada vastupidist.
Ei ole tähtis, kui pöörane me arvame selle olevat,
ja ei ole tähtis, kui treenitud me arvame end olevat,
meil ei ole mingit võimalust seda ümber lükata.
Meie sõber on kas koopainimene, valevorst või hull.
Nii et, kuni me lihtsalt mõtleme selle üle,
Miks mitte uskuda teda?
Ma arvan, pagan, kes teab,
ehk ta veenab meid ringi,
aga ehk veename meie teda, ja ta usub taas reaalsusesse.
Usub? Kelle reaalsust?
Nii... Tähendab, sa oled koopainimene?
Ja, e-e-e...
Ma arvan, ma olin kromanjoon.
Sa ei ole kindel – oled sa koopainimene või mitte?
Ei, selles ma olen kindel.
Tähendab kromanjoon.
Ja millal sa sellest aru said?
Kui identifitseeriti esimene kromanjoon,
kui antropoloogid andsid talle nime,
siis sain nime ka mina.
Palun, palun.
Ilmselt sul on, mida öelda.
Tahate, ma tulen kušetile?
Kuidas soovid.
Kui doktor, olen ma huvitatud,
sellest suurest elust, millest jutt käib.
Kas oled kunagi olnud haige?
Muidugi, nagu kõik.
Kas olid tõsised haigused?
Harva.
Millised? Kas sa tead?
Eelajaloolistel aegadel, ei oska öelda.
Ehk kopsupõletik, korra või paar.
Viimasel paarisajal aastal
Mul oli tüüfus, kollatõbi,
rõuged... Ma elasin üle musta katku.
Muhkkatk?
Oo, see on hirmus.
Isegi hirmsam, kui temast ajaloos räägitakse.
Rõuged, kuid sa ei ole armiline?
Mul ei tekkinud arme.
Aga, John, see ei ole võimalik.
Palun, võtame Johni versiooni
nagu see on ja õpime seda.
See, et talle ei jää arme, on sama ebatõenäoline, kui ülejäänugi.
John, palun, peatu minu laboris,
annad paar analüüsi,
Oma vana bioloogist sõbra heaks.
Ma ei usalda laboreid.
Kardan, et kui sisenen, siis jään sinna 1000-ks aastaks,
ja sigarettidega mehed püüavad aru saada – mis ma olen.
Sa ei arva ju, et ma sind ette lükkan?
Seintel on kõrvad.
Meditsiinilised testid suudaks tõestada sinu õigsust.
Aga ma ei taha midagi tõestada.
Tähendab, sa jutustad meile
juttu sajanditest,
ja sulle ei ole tähtis, kas usume või mitte?
Ma ei oleks pidanud ootama, et te usute.
Te ei ole ju nii arutud, nagu te mind peate.
Aamen.
Te olite mulle alati sümpaatne, kuid nüüd...
Tänan, kallis.
Kuid mitte praegu.
Te ei võta ju tõsiselt seda jura.
Ma arvan, et peaksime olema kaalukamad,
nendega, keda me teadsime ja keda uskusime, Edith.
Siin te istute? Te ei saa katkestada tema lugu,
kõik, mida te suudate – ainult surkida ninas.
Kas sa seda taotled, John?
Kas naerate meie üle sisimas?
Mul on kahju, et nii mõtlete.
Sinu jutt on vastuolus terve mõtlemisega.
Nagu ka relatiivsusteooria ja kvantmehhaanika,
nii on loodus ehitatud.
Kuid sinu jutt ei lange kokku meie ettekujutusega looduses.
No me teame niigi vähe, Dan.
Me teame niigi vähe.
Kes teist suudab nimetada
viis geeniust oma teadusmaailmas,
kellega te ei oleks nõus?
Keda neist oleks teil tahtmine ära kägistada?
Kõik nad oleks vaja kägistada.
Aitab meist ja
Harry idiootlikest naljadest.
Aitäh sulle, Edith.
Vast 110 aastasena olen sama tark.
Isegi siis, kui sa elaks sama kaua, kui John,
sa ei saaks sa ikkagi täiskasvanuks.
Tasem, mehed, ärge vaielge.
Harva kohtad inimest,
kes räägib, et tuli kiviajast.
Ja ühest on küllalt.
Edith.
Olgu. Sinu tarkusega inimene,
õpiks sellest kõigest küll palju.
Mul on kümme kraadi, arvestades ka teie omi.
Peale sinu oma, Will.
Nüüd ma tunnen end liliputina.
See oli 170 aasta eest.
Bioloogia doktoriks ma sain Oxfordis aastal 1840.
Nii et olen veidi elust maas.
Nii ka teistel aladel,
ma ei jõua omada kõike, mis saavutatakse teaduses.
Keegi ei suuda.
Isegi kitsalt spetsialiseerunud.
Vaat sulle müstika
tarkusest surematuse taustal.
Ma taipan, kuhu sa tüürid, John.
Ei ole tähtis inimese elueast,
Ta ei suuda ennetada aega.
Ta ei saa teada rohkem, kui teavad parimatest parimad.
Kui nii, tähendab, kui inimesed said teada, et maakera on ümmargune,
said ka sina sellest teada.
Mitte kohe.
Uudised liikusid aeglaselt,
Sest ühendus oli luksus.
Eksisteerisid sotsiaalsed barjäärid,
eelarvamused, kiriklikud kilked.
Kümme doktorikraadi,
on muljetavaldav, John. Kas sa õpetasid neid?
Mõningaid.
Te olete talitanud samuti.
Elades 14 tuhat aastat, ei ole ma veel geenius.
Mul oli lihtsalt palju aega.
Aega.
Me ei näe teda, me ei kuule teda,
ei saa kaaluda ega mõõta laboris.
See on muutumise subjektiivne tajumine.
See, mis me oleme, võrreldes sellega, mis me olime veidi aja eest,
Pöördudes selleks, milleks me saame hetke pärast.
Indaani hopid usuvad, et aeg on
vahemaa meie ees ja taga.
Ja me liigume läbi selle.
Samm sammult.
Kellad muudavad aega.
Ei, nad muudavad iseennast.
Kellade näit on objektiivne ainult teiste kelladega võrreldes.
See on väga huvitav, kuid mis siin Johnist?
Ta võib osutuda inimeseks,
kes elab väljaspool aega kõige otsesemas mõttes.
Ja, e-e-e...
Inimesed kannavad relvi.
Kui ma sind, John, tulistaks, oleks sa surematu?
elaks sa selle üle?
Ma ei ole kunagi väitnud end surematuks, olen lihtsalt väga vana.
Ma võin ju surra,
Aga sina pead pärast
ülejäänud elu vanglas selgitama, kelle sa tapsid.
E-e-e... lubage mul?
Kõik on parem, kui püss.
See oli juba liiasti.
Oo, raamatud.
Diplomid.
Ja, sa kasvasid ja muutusid,
kuid alati on muutumatuid jooni.
Kas sa kunagi ei ole tahtnud lõõgastuda,
Karata nelja tagaaias?
Vahel tahaks, Will.
Vaadata tähti.
Unistada.
Aga mida mõeldi tähtedest vanasti?
Suur mõistatus.
Tol ajal olid seal üleval jumalad.
Teadjad šamaanid rääkisid teistele.
Ja praeguseni jutustavad.
Kas sa kunagi ei ole tahtnud, et see kõik lõpeks?
Ei.
14 tuhat aastat.
Traumad, haigused, ebaõnned.
Sa läbisid kõik selle.
Sa oled õnneseen.
Tulge sisse.
John Oldman?
Jah.
Me tulime heategevusest mööblit koristama.
Viige kõik ära.
Näe, võtke tool,
ma lähen joon nurgas.
Sa, e-e, annetasid kõik heategevusele?
Kõik?
Mul on veel.
Sa reisid alati ilma pagasita?
Ainult nii on võimalik kohta vahetada.
Oh sind...
Rääkisid nii palju
hämmastavast elust,
aga mida sa mõtled surmast, John ?
Kas sa kardad surma?
Aga kes ei kardaks?
Mida vanasti mõeldi surmast?
No meil oli lihtne ja praktiline
ettekujutus - peatusid,
kukkusid, ja enam ei tõusnud,
hakkasid haisema, lagunesid.
Lahtiseid haavu me mõistsime paremini,
Kui midagi seesmist, oli kõik segamini.
Infektsioon
Olid arusaamatud.
Vananemine...
Oli kõige suurem mõistatus.
Sa taipasid, et ei ole teiste moodi?
Arusaamine, mis nimelt, nõudis rohkem aega.
Aru saada, kuidas ühitada
elukogemus ja ettekujutus endast.
Algul ma oletasin, et inimesed minu ümber
on kuidagi rikkis.
Sest nad vananesid ja surid. Nagu ka loomad muide.
Aga mitte mina.
Andesta, kallis.
Sa elad täiesti vaikselt.
Ma kasutasin lukke, kuid milleks neid kasutada,
kui sul tuleb pidevalt kolida?
Mul on piisavalt raha.
Mida, kas ostsid AT&T 50-sendiseid aktsiaid, John ?
Nagu igaüks kasvab vanemaks,
päevad, nädalad, kuud mööduvad üha kiiremini.
Mis tähendab sulle
Üks päev või üks sajand?
Elu ja surma tsükkel?
Rahutus.
Ainult kohtad kedagi,
Jätad nime meelde, lausud paar sõna, ja juba teda ei ole enam.
Nagu lained, üles, alla.
Nagu lainetab viljapõld tuule käes.
Sind ei ole see kunagi ära tüüdanud?
Vahel tüütab.
Nad sooritavad alati samu vigu.
Hei,
Tähendab, sa eristad end teistest,
kõigest ülejäänud rahvast.
Ma ei tahtnud seda öelda.
No muidugi,
Nii ongi.
Mida sa elad, kui
kõik, keda sa teadsid, kõik, keda sa teadsid, John,
on surnud?
Ma kahetsen, kui inimesed lahkuvad.
Sageli.
Kas sa oled kunagi tundnud seepärast mingit süüd,
midagi nagu "ellujääja sündroom"?
Kui võtta psühholoogilisest vaatevinklist,
siis oletan, et jah.
Ja.
Aga mida ma teha saan?
Ja tõsi.
Andestage, mam.
Härrased, ma,
ma jätan praegu diivani.
Tänan.
Daamid? Will? Oo ei.
Sul ei ole südamega kõik korras, ja ära vaidle.
Hei, ehk vahetame teemat, Will ?
Aitab juba surmast.
No see on tema medali tagumine külg, Harry.
Mind huvitab teada saada, mida ta tunneb.
Ehk tasub küsida temalt ta isa kohta?
Ma arvasin, et sa alustad alati sõnadega
"Jutustage mulle oma emast".
Ja, kuid eelajalooline aeg oli kindlalt patriarhaalne.
Sa kindlasti mäletad oma isa?
Mulle tundub, et ma mäletan tema kuju,
Või oli see vanem vend, või mingi mees.
Ja see ei ole tähtis.
Ma mäletan ka enda oma ähmaselt.
Kas sa tunned end seepärast vakantsena,
tühja kohana elus, John?
Midagi sellist, mida sa tahaks täita,
kas näo, hääle või kujuga?
Ei, juba ammu ei ole.
Siis seal oli mõni, või isegi palju inimesi,
keda sa väga hindasid.
Armastasid.
Sa nägid, kuidas nad vananesid ja surid.
Sõber, kolleeg, naine.
Sul oli ju naine, ja lapsed?
Ma lahkusin.
Ma pidin lahkuma.
Ja nüüd on ta suurim ajaloo kõiketeadja.
Kas sa kunagi oma elus oled mõelnud
"see oleks pidanud olema mina"?
Võimalik.
Art ütleb mulle,
et mõned sinu varasemad austajad
kartsid, et sa näppad neilt elu.
Kas sa oled kunagi mõelnud,
et äkki nii ongi?
Alati oli selliseid legende
olenditest, mittetäielikest inimestest,
kes varastavad mitte ainult su vere, vaid ka elu?
Jumal küll, Will.
Olgugi teadlikult,
mõne bioloogilise või psüühilise võimalusega,
millest me võime ainult aimata.
Ma ei kinnita, et sa teed seda spetsiaalselt.
Samas ei kinnita ka, et sa tead, kuidas see toimub.
Kas tead?
Kas on aus nii toimida?
Tähendab, sa uskusid mind?
Ma ainult arutan seda, mis sa meile rääkisid.
Ei ole tähtis, kas mina usun seda või mitte.
Me sureme,
Aga sina jääd elama.
Kas tuled minu matustele, John ?
Hei, Will...
Sa läksid liiga kaugele,
John ei palunud olla selline.
Ja ka meie ei palunud kuulda kõike seda.
Aga kui see on tõsi,
Siis kas me kõik ei tunne kadedust,
või isegi kerget vihkamist?
Sa rääkisid meile endast, John.
Võid ette kujutada meie tundeid?
Ma ei ole sellele mõelnud.
Sina, tähendab, ei sure,
aga meie ilmselt sureme...
minu arvates?
Ehk oled sina ekspert.
Me lõpetasime, mister Oldman, kõike head.
Tänan, teile samuti.
Või oled sa vampiir, John?
Ja ise sa seda ei kahtlusta.
Et elad ja kõrgud kalmistu kohal,
ning ise aitad seda täita.
See läheb liiga kaugele.
Sa igavled, oled üksi, sest su süda
ei suuda hoida midagi kallist.
Kas nii?
Sa elad kasutut elu?
Siis, võib-olla,
on tulnud aeg surra.
Pea nüüd, ei...
kuule, ma ei tea, mida mõtles John,
kuid see, mida mõtlesid sina, ei meeldi mulle üldse.
Anna püstol siia, või ma murran su neetud käe.
Sa räägid, nagu jalgpallitreener, Dan.
Mida arvad, John ?
Laseme kätte?
Ja vaatame, kuidas haav paraneb.
Aga kui pähe?
Mis siis juhtub?
Mul on vaja pabereid korrastada.
Ma armastan oma tööd
See on alati parem kui muu.
Ela kuidas oskad.
Jeesus Kristus.
Mida paganat see oli?
Kuidas tal püstol on?
Ta ajas sind nurka, John,
Mida, kas oled tõesti nii tark?
See ei ole üldse Willi moodi.
Eile suri Mary.
Kes?
Tema naine.
Tal oli maovähk.
Will!
Ma ei teadnud Maryist.
Andesta mulle, saan aru, kui valus see sulle oli.
Palun, ära sega mul käituda titana.
Will, palun.
Millest sa mõtled, Art ?
Olgu, midagi tuli ette võtta.
Pean ütlema, et ka mina arvan nii.
Ja tema on meie sõber.
Mida iganes siin ka ei toimuks,
ta on meie sõber!
Kas sa oled selles kindel?
Sa oled tema nii karm, Edith ?
Üks minule kallis inimene suri.
Kas sina saaks alzheimeri 35 aastaselt.
Võimalik, et püüan seda äratada.
Aga ehk olen liiga kurb, et nutta.
Minu jutt ärritas teda.
Ja ta hakkas end kaitsma.
Profilt, selles suhtes, et kuidas korjata elujõudu.
Ma tahtsin alati teada, milles on põhjus?
Mis siis, õhtu alles algab?
Kas mängime šaraadi?
Ei. John?
mul on just sinu jaoks üks šaraad.
Sandy, tule siia.
Liigu, liigu, liigu.
Spetsiaalselt sinu jaoks.
Kas valmis?
Minu esimene pulm?
Seal sa lähed.
See on hea, et veel vähemalt üks meist
on sinu otsene järeltulija.
Ja ma ei saatnud isegi jõulukaarti.
Jõulukaart? Aga sünnipäevakaart?
Küünaldest ma ei räägigi,
ja kuidas neid puhuda, ja
mitu aastat neid puhuda.
Olgu, ma proovisin.
Pidage mind alaarenenuks,
kuid ma tahan veel kuulda.
Mina ka.
Veel.
Vannu, et see ei ole väljamõeldis,
mitte fantastiline jutustus,
ja sa ei mängi meiega?
Järgmine küsimus.
Sina... sa saad aru,
et see on väljakutse
inimestele, kes valgetes kitlites koos tablettidega.
Vaadake ise,
mehhanism, mis lubab elamist
venitada tuhandeid aastaid?
Ruum lõpeks palju varem.
Siis meil tuleks hõivata Marss,
meil ei oleks teist väljapääsu.
Hästi oleks.
Teise tähe planeedil.
Ma kadestan sind.
Sul oli mängudinosaurus?
Nad olid varem, kui mina.
No midagigi oli varem.
Kahtlemata, sa võiks kirjeldada tuhandeid detaile, John,
oma loo kinnituseks.
Magdaleena ajast Buddhani, ja tänaseni.
Viimased kümme tuhat aastat,
võib kirjeldada raamatute järgi.
Muutub jahedaks.
Ühine, istu siia.
Veel üks huvitav küsimus, John.
On ka teisi selliseid, nagu sina?
Kes ei vanane, nii nagu sina?
Esindades midagi sellist,
millest bioloogia ei aimagi.
Aga me kuuleme migagi uut?
Jah, aga kuidas neid eristada?
Neil ei ole sidemeid kätel, või kotte kirjaga "yabba dabba doo".
Oli üks inimene 17.-ndal sajandil...
Aga kus sa ise olid 1292 aastal?
Aga kus sa olid täpselt aasta tagasi?
Üldiselt, 17.-ndal sajandil ma kohtasin üht inimest,
Kes, nagu ma kahtlustasin,
oli nagu mina, ja ma rääkisin talle.
Ahhaa ! Rääkisin, et see on esimene.
Ma unustasin.
Viga, John ?
Kerge skleroos.
Ja tema kinnitas, et on samasugune,
Ainult teisest ajast ja kohast.
Me rääkisime kaks päeva.
Kõlas väga usutavalt,
kuid nii tema, kui mina ei olnud kindlad.
Me kinnitasime teineteise jutte,
aga kust me pidime teadma,
kas see oli siiras kinnitus või lihtne kinnitamine?
Mina ju teadsin, et ma olen tõeline,
Kuid endamisi mõtlesin, äkki ta udutab,
Uurib mind,
kuigi ta ütles, et temal käis ka see mõte peast läbi.
Ja, see on huvitav.
Nagu me ei saa kontrollida sind,
isegi kui tahaks.
Nii ka sina, isegi kui me usume sind,
ei saa sa seda kindlalt teada.
Me läksime laiali, lubades pidada sidet.
Muidugi seda ei juhtunud.
Umbes 200 aasta pärast, mulle tundus, ma nägin teda
Brüsseli vaksalis.
Kuid kaotasin ta massides.
Kui kahju.
Ma arvan, kui see oli ikka tõsi.
Hästi, ja veel,
millega sa tegeled vabal ajal?
Iga, ütleme 50 aasta tagant,
väsinud kihutamisest,
suundun ma pärismaalaste juurde Uus Gineasse,
kus mind kummardatakse nagu surematut jumalat.
Neil on isegi suur kuju minust.
See on suur pidupäev,
Ja mul on palju fotosid sellest,
kuid ma pakkisin nad juba ära, vabandage.
Mina, ilmselt, ei kinnita pesemata koopainimeste teemat.
Tegelikult oli pesta moodne,
kuni kirikut pahandas jões pesemine.
Et pesta jumala poriga on patt.
Siis inimesed hakkasid kandma
aluspesu oktoobrist
Kuni aprillini.
Sa rääkisid, et oled lihtsalt tekkinud.
Mina sellesse ei usu.
Kui sinu lugu on tõsi,
siis miks jumal lubas sel juhtuda?
Huvitav vaatenurk.
Kas sa usud jumalat, John?
Ma ei järgi ühtegi tuntud religiooni, ei.
Ja ei ole kunagi uskunud?
Kunagi ammu uskusin,
nagu ka enamus inimesi.
Lihtsalt mõned ei suuda sellest üle olla.
Kas sina usud jumalat?
Nagu ütles Laplace,
Ei näe mõtet sellel hüpoteesil.
Võib-olla ta ongi olemas.
Ta on kõikjal, me lihtsalt ei näe teda.
Kui see kõik oleks minu kätetöö,
siis ma peidaks end samuti.
Aga loomine...
See siin – ma ei ole kindel, et seda üldse loodi.
Mis see siis on?
Võib-olla see lihtsalt kogunes, igasuguste väljade koostöös...
Aga kus on välja energia allikas?
Kas see ei tähenda, et peab olema keegi esmane liigutaja?
Siis kerkib küsimus, kust see liigutaja ise tekkis,
ja nii lõpmatuseni, aga siit, minu arvates, ei selgu midagi.
Küsimus jääb lahtiseks.
See on väga vana küsimus.
Ja loomuliku vastuse sellele annab religioon.
Kui sa usud, siis tead vastust.
Kas oled kunagi kohtunud kellegi religioosse isikuga?
Kas piiblist?
Midagi sellist.
Keda?
Jätame selle küsimuse vahele.
Ei-ei, ei jäta, ootame vastust.
Järgmine küsimus.
Ei, vasta!
Lase vastus välja.
Suur lord, sa ise olid üks nendest!
Ma ei oletanud, milleni see läheb.
Võib-olla ... aitab tänaseks?
Lase tulla, olid sa kellegagi religiooni ajaloost?
Jaa.
Kas piiblist?
Ja.
Kas me teame teda?
Kuidas me saame mitte teada, kui ta on piiblist?
Ma mõtlen, kas ta on tuntud isik?
Teile võib tunduda, et tunnete teda,
kuid peamiselt on see müüt.
Piibel on üldse müüt ja allegooria,
loodud, võib-olla, ajaloolistele sündmustele.
Ja sa olid osaline selles ajaloos?
Ja.
Moses.
Moses baseerus Misisele, Süüria müüdile,
On ka palju varasemaid versioone,
kõik asuvad voolavas vees,
Kepp muutub maoks,
Veed taanduvad, et tema rahvas
võiks minna vabadusse,
ja saada seaduste kogu
puudest või kividest pliitide näol.
Üks apostlitest?
Apostlid nad tegelikult ei olnud.
Nad ei jutlustanud.
Peter-kalamees, teadis kalade püüdmisest rohkem.
Kust sa tead?
Müütilised kihistumised on nii suured...
Ja ei aita asja.
Tegelikus on väga, väga lihtne.
Uus Testament on sada sõna või vähem. Oled valmis?
Ei arva, et tahan seda kuulda.
Harry, vii mind koju?
Mitte praegu, ma tahan seda kuulda.
Istu, Edith, sa oled nii, nagu usuks teda.
See on pühaduseteotus.
Mil moel?
Ta ei ole ju midagi öelnud.
Uus uus testament on pühaduseteotus.
Seal on tosin uut uut testamenti.
Heebrea keelest tõlgitud kreeka, ladina ja tindali keelde.
Ja nii vahetult kuningas Jamesini
ja kõigi revisionistideni.
Ja kõik kuulutavad, et avastasid tõe.
Ma pean silmas saja sõnalist uut testamenti.
Ma ise suudan paigutada kümme keeldu kümnesse sõnasse:
Ei, ei, ei, ei
Ei, ei, ei, ei, ei, ei.
Ei...
Keelud on lihtsalt palju kaasaegsemad vanaaegsetest.
Hammurabi kood.
Just, nad ei ole esimesed, õige ju?
Edith, ma kasvasin torah,
minu naine kasvas koraanil,
minu vanem poeg on ateist,
noorem on teadlane,
ja tütar õpib hinduismi.
Mul võõrastetoas võivad hoogustuda pühad sõjad.
No me jälgime reeglit - ela, ja lase teistel ka elada.
Miks mitte sul istuda.
Millist piibliversiooni sa eelistad?
Kuningas Jamesi oma muidugi.
Palju tänapäevasem, suurte õpetlaste töö vili.
Tänapäevane, see on hea.
Alusta John, räägi oma lühike esitus.
Keegi kohtas Buddhat, talle meeldis see, mis ta kuulis.
Ta mõtles korralikult kuuldu üle,
ütleme, 500 aastat, kuni tagasitulekuni
vahemeremaadele.
Ta hakkas etruskaniks,
ja imbus Rooma impeeriumisse.
Talle ei meeldinud, mis oli tulnud.
Suur hukkamise masin.
Ja ta läks tagasi Lähis Idasse, mõeldes,
Miks mitte minna õpingutele Buddha juurde uuemas vormis.
Ja ta proovis.
Üks dissident Rooma vastu?
Rooma võitis.
Ülejäänut te teate.
No, peaaegu teate. Kõik oli segatud valejuttudega.
Ma teadsin seda.
Ta kinnitab, et ta oli Kristus.
Ei, see medal riputati Jeesusele,
et õigustada ettekuulutust.
Ristilöömine?
Ta blokeeris valu, nagu ta oli õppinud tegema
Tiibetis ja Indias.
Samuti õppis ta eluprotsesse aeglustama,
niivõrd, et neid oli võimatu avastada.
Kõik pidasid teda surnuks,
nii et järeltulijad võtsid ta
ristilt maha ja panid koopasse.
Tema keha normaliseerus, nagu ta soovis ja
ta proovis salaja lahkuda.
Kuid vabatahtlikud olid valves,
püüdes seda selgitada,
kuid nad olid ekstaasis.
Vaat nii ma ärkasin ellu
ja suundusin kesk Euroopasse,
et minna võimalikult kaugele.
Sa ise ei usu ju ühtegi oma sõna, John.
Mu jumal, miks sa seda teed?
Näita oma randmeid.
Mul ei jää arme.
Peale selle olin ma seotud,
kuid naelu ja verd on parem vaadata ikoonidelt.
Kõik Jeesuse mõistatused.
Ta oli must, oli asiaat,
oli sinisilmne kuldse habemega aarialane,
ja Vidal Sassooni soenguga,
õel võõras, keda ei olnud olemas.
Ja nüüd ta on koopainimene.
Kristuse kuju tuleb Krishnast,
ja muidugi ka Herculesest.
Herculesest?
Sündinud neitsist, Alcmene,
ja jumal Zeus oli isa.
Jumalate poeg.
Päästja on kreeka keeles SOTER.
Hea karjus Kristus,
andev osalistele püha tarkust,
suri, ühinedes isaga Olümposel.
Ja see oli 1000 aastat enne Gethisemani.
Kuidas võib võrrelda keelelist mütoloogiat tõelise sõnaga?
Ma ütleks, pagana täpselt langeb kokku.
Varased kristlikud juhid
viskasid heebrea manuskriptid välja
ja laenasid erinevaid paganlikke asju.
Sa ehk saad aru,
kui jämedalt sa haavad mu tundeid?
Pea sama julmalt, kui me haavame Johni tundeid.
Kuid tema ju ei usu, mida räägib!
Edith, kas usud piiblit täielikult?
Ja!
Enne, kui sa küsid,
ma saan aru, et tema allutas meid arvukate muutustega,
kuid jumal oli sunnitud kasutama oma sõnu inimeste suus,
et teha neid arusaadavateks.
Mida, kas esimesel korral ei õnnestunud?
Me ei ole täiuslikud! Tal tuli vaeva näha, et me taipaks.
Kas ka meie ei õnnestunud tal esimesel korral, Edith ?
Ise endale, Kristuse õpetus -
See on budism heebrea aktsendiga.
Headus, kannatlikus, vendlus, armastus.
Armutu realism, tunnustus,
see on elu, see on tema Maal, siin ja praegu.
Jumalate kuningriik, tähenduslik õnnistus,
otse siin, kus ta peab olema.
"Olen, mis ma olen."
Selle tõi kaasa Buddha.
Just seda ma jutustasin.
Kuid rääkiv madu võrgutas naise õuna söömisega,
ja kõik läks ludinal.
Taevas ja põrgu jäid tühjaks,
et pühakud võiks valitseda piitsa ja präänikuga,
päästa meie hingi, mida me kunagi ei kaotanud.
Ma andsin täpse suuna,
aga neid vedas kõrvale.
See on ketserlus.
See on hirmus! Kellena sa veel olid?
Tsaar Solomon, Elvis, rappija Jack?
Räägitakse, et Buddha ja Jeesus
naeraks, või nutaks saades teada.
mis toimub nende nimel.
Ja kui on looja,
siis ta ilmselt samas olukorras.
Ma jälgin tseremooniaid, rituaale, protsesse,
põlvitamisi, oigeid, laulukoore,
osalised kehas ja veres,
Ja ma mõtlen,
Et ma ei pidanud seda silmas.
Kõik see on katolik jura,
Ei oma midagi ühist jumalaga.
Sa ju ise ütlesid, John, usundid on erinevad.
Üks ülistab elu, teine keeldub patustest mugavustest.
Rooma, see on suur ooper.
Lihtne tee heategijateni.
Üleloomulik kaartide kavand.
Erakordne.
Rumal sõna, ma tahtsin öelda...
kõik, mis toimub, toimub loomulikult,
kas usume seda või mitte.
Nagu koopainimene, kes on 14000 aastane.
Ma... ma sõitsin veidi eemale,
Pärast istusin natuke,...
Mul on nii häbi.
Ja mina olen külmunud.
Olgu, astu majja.
Ma kõike , mõistagi, ei usu.
Sa vajad abi.
Kõigil on abi vaja.
Kuid mõningatel on seda rohkem vaja.
Buddhast Kristuseni.
Ma oletasin alati, et nemad on ainult müüdid,
Kuid ma tahan kuulda edasi.
Kas ma võiks diivanil lamada?
Ma ei ole enam nii noor kui varem.
Tähendab, sa olid Jeesus.
Keegi pidi ju olema, nii või teisiti,
kuid otsust ei ole veel toodud.
Millal sa esimest korda tundsid end Jeesusena?
Aga millal sina esimest korda tundsid end psühiaatrina?
Kui lõpetasin meditsiini- fakulteedi Harvardis,
ja töötasin residentuuris, siis ma mõistsingi.
Vahel ma näen unes.
Ja sa tõesti said vastava tunnetuse?
Mõne aja ma tegelesin erapraksisega,
seejärel õpetasin.
Mitte midagi ebaharilikku,
vahetult selle päevani, kuni ma kohtasin koopainimest,
kes kinnitas, et ta on Jeesus.
Kas sulle tundub see ebaharilikuna?
Väga. Oled kasutad oma reputatsiooni, mis
on sama hea kui minu oma.
Mida ta saavutab oma tööga?
Muidugi, peab olema põhjus.
Või see kõik tundus mulle?
Kas see on võimalik?
Ma arvan, sa oled sama teadja kui tema.
Mu jumal, ma...
Ei.
Kas sul ei ole kunagi pähe tulnud, et rahulikum oleks alluda
iseendale, kui et sind peetakse heretikuks?
See oli midagi.
Varasematel aegadel peeti kristlust ennast ketserluseks.
Mul tuli teeselda, et ma tunnistan teisi uske.
Aga mida Jeesus võib öelda kohalolijatele,
kes temasse ei usu?
Uskuge seda, mida ma püüdsin õpetada.
Ilma lobata.
Jumalakartlikkust ei saa õppida,
ega isegi valesti proovida.
Olgu, juba hämardub.
Mul on vaja veel laadida
ja siis sõita pikk tee.
Ma aitan.
John, Kas sa juba tead, kuhu suunduda?
Unusta.
Ma ei küsigi.
Tänan.
Iga psüühiliselt haige võib endale välja mõtelda
fantastilise loo, isegi terve elu,
ja siiralt sellesse uskuda.
See, kes mõtleb, et ta on Napoleon,
usub sellesse.
Ta tegelik isiksus annab teed
tema kujutise ja vajadusele tema järele.
Kui Johnil on sedasi,
siis on ta tõsiselt haige.
Laitmatult organiseeritud.
Tal on vastus igale küsimusele.
Võimalik, et ebameeldiva isa põhjus,
või kogu tema möödunud elust,
mille vahetas fantaasia välja.
Ta räägib, et ei mäleta oma isa.
Aga miks õigupoolest?
Sa ju ütlesid, et ta on terve mõistusega.
Tõesti?
Aga sa ei mõtle, et meie koopainimene
istub nõeltel?
Narkootikumid?
Ei-ei-ei.
Ma töötasin narkomaanidega.
Nägin, kuidas inimesi koristatakse, kuidas nende katus sõidab.
Et sina ei ole seal olnud Johniga – see ei ole see.
Ma vaatasin järele – sümptoome ei ole.
Kas koopainimesed üldse oskasid rääkida?
Arvatakse, et keel tekkis
60 tuhat aastat tagasi.
Kiviaja kultuur
annab tunnistust mõistuslikust suhtlemisest
verbaalselt.
Vaiki.
Ilmselt oli lihtsam, kui ma tegelikult...
Läksin hulluks?
Ei.
Hämmastav, kas tõesti?
Suurepärane katse levitada budismi läänes.
Ei hämmasta, et tal midagi välja ei tulnud.
Me ei ole veel valmis.
Te räägite nii, nagu usuksite teda.
Ja mis siis, see on võimalik, kas pole?
Mis mõttes – on võimalik.
Otsusta ise, meil on valida,
me võime või murduda
mõeldes seda peadmurdvat loogikat,
või võime lõõgastuda ja saada rahulolu.
Ma võin kuulata, ja mitte võtta seda usku,
ning ei ole vaja otsustada - on see tõsi või mitte.
Ja ikkagi sa mõtled, et see on tõsi?
Kahjuks ei saa keegi otsustada eelajalooliste asjade üle,
nii et siin me saame tast aru.
On piibli spetsialistid.
Unista edasi.
See selgitab Jeesuse elulookirjelduse probleeme.
Seda lihtsalt ei olnud, kuni ei tulnud Johni.
Ma ei usu ingleid, ja uuestisündi, ja tähte idast.
Kuid on ju ajalugu Jeesuse lapsepõlvest.
Ajalugu ei kannata tühja kohta.
Väljamõeldised, millest mitmed on üsna otsekohesed.
Probleemid lahenduvad.
Möödunud aegadel
oli kerge teha ajalugu.
Öelda paar sõna, mida keegi uskus ja ülejäänu tegi aeg.
Nüüd räägid sina juba nii, nagu usuks teda
Hea küll, vaadake legende, millega on kaetud
viimastel aastatel kallaletung Kennedyle,
mida temast räägiti - vandenõu, maffia, CIA.
Seal on saladus, mida kunagi ei suudeta lahendada.
Ja alati on hukkunud juhist jumalani kõigest üks samm.
Ma ei arva, et keegi jumaldaks Kennedyt.
Me ei ole enam nii rohelised.
Tõesti?
Tõesti.
Äärmisel juhul, sa täitsid
ühe ettekuulutuse, lubatud aastatuhande vahetusel, John.
Mis täpsemalt?
Tulid uuesti.
Sa armastad tuld, John.
Kus ma ka ei elaks, mul oli kolle.
Lapsepõlve veidrus, nagu näha.
Sellega ma tunnen end kaitstuna.
Ümbritsevate kiskjate eest.
Vaat miks ma seda ei pakkinud.
Arvasin, äkki läheb tarvis.
Aga "Püha kevad" ei läinud paremaks?
Mida?
Sa oled täiesti
löödud nelja teadlase mõttest, mu sõber.
Me ei tea, kelleks sind pidada.
Kas teadsite, et Voltaire esimesena soovitas,
et maailm tekkis suure plahvatuse tulemusel?
Arvan, et Paul oleks nõus.
Aga Goethe pakkus esimesena,
et spiraalsed udukogud on suured tähtede kogumid.
Nüüd me nimetame neid galaktikateks.
Naljakas, kui tihti uued teaduslikud ideed
leiavad esmalt väljenduse kunstlikes tegemistes.
Nii, kas Beethoven tegeles füüsikaga?
Suurema osa ajast ta lebas põrandal
oma jalutu pianiino ees
ümbritsetud apelsinikoorte ja õunasüdamikega.
Aga nüüd me oleme põrandal ja kuulame Beethovenit.
Ring sai täis.
Kas sul ei olnud, e-e-e...
Mingeid usulisi veendumusi,
või sa sellest üldse ei mõelnud?
Mõtlemisega ei saavuta midagi.
Kas sa usud?
Paljudesse asjadesse.
Kas usud inimkonna tulevikku?
Ma olen näinud liikide tekkimist ja kadumist,
sõltuvalt ümbruskonna mõjudest.
Ma segasime seda.
On veel aega,
kasutada seda hästi.
Kristlus oli ülemaaline usund
kestvusega 2 tuhat aastat.
Aga kui palju egiptlased kummardasid Isist?
Või sumerlased Ishhtari?
Indias pühad lehmad jalutasid vabalt,
nagu pähe tuli.
Tuhandeid aastaid on nad läinud kõik šašlõkiks,
ja nende hinged läksid oravatesse.
Sa ei olnud Jeesus!
Oo, Edith.
Kui sajab vihma... Ei saja.
Kust sa tead?
Ma ei tunne õhus vihma.
Kuid sa ei olnud...
ütleme... arst?
Ma olin šamaan mitu korda.
Jagasin väikeseid tõeteri hea toidu vastu.
Sa arvad, et selles on usu mõte?
Müüa lootust ja hinge surematust?
Vana testament müüb hirmu ja süütunnet.
Uus testament on hea eetiliste seaduste kogum,
mille on mulle kirjutanud poeedid ja filosoofid,
kes on minust palju targemad.
Kuid tegelikult mitte keegi ei ole seda praktiseerinud,
ja juttudest kasvavad kirikud.
Aga nimi "Jeesus" ise,
kas sa valisid ta umbropsu?
Ma nimetan end Johniks.
Ja peaaegu alati teen nii.
Kui liikusid kuuldused elluärkamisest,
siis nimi aeti segi heebrea "Yochananiga",
tähendusega "armuline jumal".
Minu ilmumine oli,
kui jumalik tõestus igavesest elust.
Sealt tuligi "jumal on pääsemine",
Heebrea keeles - "Yahshua",
mis pärast tõlkimist sai minu lõplikuks nimeks.
Mis muutus hilis-kreekas "Iesous",
ja hilisemas ladina keeles on "Iesus".
Ja lõpuks, keskmise ladina järgi "Jesus".
Oli hämmastav jälgida, kuidas see kõik toimus.
Ja sa ei kinnitanud, et oled jumala poeg?
See, mis algas kui kool, lõppes kui pühakoda.
Ma rääkisin, et minu õpetaja oli palju suurem, kui mina.
Ma ei ole kunagi rääkinud, kes ta oli minu isana.
Ma tahtsin jagada oma teadmisi.
Ja kunagi ei kinnitanud, et ma olen juutide kuningas.
Ma ei käinud vett mõõda ja ei äratanud surnuid.
Kui ma rääkisin vagalt, siis ainult
inimkonna vooruse mõttest Maal.
Ja nõiad ei tulnud idast minu sõime juurde.
Ma veidi arstisin, mingisuguse
idamaise meditsiini abil.
Vaat nii.
Kolm tarkpead, nagu müüdis
rääkisid Buddha sünnist.
John, ma pean koju minema, ..., naist suudlema.
Me oleme kõik haaratud su loost...
Lootuses... avastada? Isegi ei tea.
Kas on veel midagi...
ilmutada meile?
Nagu vanadel headel aegadel.
Sa ei olnud Jeesus.
Tsiteeri mägede jutlust.
Kust nimelt?
Darby, kuningas James, New American Standard?
Kas sa tead neid kõiki?
Keegi ei saa täpselt öelda, isegi mina mitte.
Mina...
Kuulutas just künkal.
Ja rahvast oli palju.
Aga sa...
Piibli Jesus ütles,
"Kes teie arvates olen mina?"
Ta andis neile valida.
Aga ma annan ta teile.
Sina ja tõde...
Kas te suudate uskuda, kui ma ütlen ei?
Lülita välja.
Palun.
See läks kaugele.
Liiga kaugele.
Sa viisid need inimesed rööpast välja.
Ma ei usu, et hull oled,
mis siis, kui su jutt ei ole tõsi.
Järgnevalt jääb ainult üks selgitus.
On aeg sulle tunnistada, et
see kõik on pettus.
Vale.
Kas mitte nii, John?
Kui sa kohe ei peatu,
siis olen kindel,
et sa vajad pidevat jälgimist.
Ma võin sunduslikult saata sind läbivaatusele.
Sa tead seda.
Palun sind,
ei, ma nõuan,
ütle neile inimestele tõtt.
Kergenda kannatusi.
On aeg, John.
Palun.
Lõpppeatus, kõigil väljuda.
Mida?
See oli muinasjutt.
See kõik oli lihtsal jutt.
Jumala õiglane!
Kõigest muinasjutt?
Mida, kõik? No miks,
kõige püha pärast.
John, sa sundisid meid kahtlema isiklikus normaalsuses,
ja kõik selle jutuga?
Kuidas sai sulle pähe tulla selline tobedus?
Äärmisel juhul ei loe te mind nüüd hulluks.
Parem sina oleks tema.
Te ise lükkasite mulle selle mõtte pähe.
Teie kõik.
Mida sa ütlesid?
Edith nägi minu järeletehtud Van Goghi,
No sina oleks võinud selgitada...
Sa märkisid, et ma näin mitte vananevat.
Sa andsid mulle raamatu iidsetest inimestest.
Dan, aga sina märkasid uuritsat,
ja ütlesid - "kui kivid suudaks rääkida".
Nii ma teadsin.
Mul tekkis idee ja ma viskasin teile sööda,
Et vaadata, kuidas te reageerite, kuid see läks liiga kaugele.
Liiga kaugele?
Nüüd ma sulle reageerin.
Te küsisite, kas ma olin keegi usu ajaloost,
löönuks teised, minuga sarnased,
ja rajaks ma endale uue identiteedi.
Me liikusime ringina,
saime rahulduse saladustest, mõtlemise gümnastikast.
Te võtsite minu mängu vastu!
Ja mina teie oma.
No sa teadsid, et me võitsime?
Sul õnnestus suurepäraselt.
Teate, hiina saladustega karbid.
Avad ühe, aga seal on teine jne.
Vaat nii ma end tunnengi, nagu oleksin viimases karbis.
Sa, pagan...
sa poeg!
Kuidas sa võisid meiega nii toimida?
Ma ärritasin sind.
Teate, ma tahtsin mitu korda lõpetada,
Kuid ei suutnud vastu panna, et mitte vaadata,
kuidas te kummutate minu sõnu.
Mul oli suurepärane auditoorium,
antropoloog, arheoloog,
usuteadlane,
psühholoog.
Kõik, mulle aitab.
Ma lahkun. Kas tulete minuga?
Nii et, John?
Kirjutad raamatut?
Kui jah, siis ma saadan teile igaühele.
Mulle ära saada.
Sa oled täiesti süüdimatu.
Ma ei tunne sind ära!
Oli rõõm teid jälle näha, doktor Oldman.
Teie nimi on sõnademäng, jah?
Old man – vana mees.
See aitas teil lugu välja mõtelda?
Linda!
Hüvasti.
Artil oli poolenisti õige.
Ja missugune pool see on?
Äärmisel juhul ei tule mul välja visata seda poolt,
mida ma bioloogiast tean.
Missugust poolt?
Milline idee!
Selline viljakas, paljude võimalustega.
Teil tasuks kirjutada töö sel teemal, doktor.
Võimalik, ma ehk teengi nii.
Ma küsitleks sind vaikses toas,
ja selgitaks mitmeid detaile.
Sa võid veel abi vajada, semu.
Tuhkagi!
Mulle tundub, et see kõlab päris hästi.
Nad usuvad sind, sest neil ei ole teist väljapääsu.
No kui ma sinust midagi ka tean,
siis seda, et sa ei hakkaks inimesi ära kasutama,
või irvitama nende heatahtlikkuse ja arukuse üle.
Aga nad arvavad, et sa just nii tegidki.
Mis on, algkursus psühholoogiasse?
Ei, see on naine, näost näkku.
Nii et sa oled päris kiire valetaja, mister Ugg.
Ma tahan teada, mis su tegelik nimi on?
Usud või mitte, ta kõlab alati kui John.
Miks sa möönsid Gruberit?
Piisab sellestki, mis juhtus.
Ma tahtsin lõpetada.
Ma ei oleks pidanud ootama, et minu idee töötab.
14 tuhat aastat.
Mine nüüd, ka naisi oli palju?
Mis siis, me juba arvestame?
Võimalik.
Tegelikult, ma viin Edithi koju.
Sandy?
Ma jään.
Kas sul on kahju mõningatest asjadest, mis sa rääkisid?
Mul on kahju, et sellest rääkisin.
Olgu,
nagu heatahtlik kristlane,
ma... oo, John !
Sa tegid midagi hirmsat,
kuid me oleme rõõmsad, nähes, et sinuga on kõik korras.
Isegi Art, ta lihtsalt ei suuda kannatada arusaamatuid asju.
Sa oled sadist, John.
Kuid peab tunnistama, et mulle meeldis.
Liikuda ringis ümber sinu mõistatuse,
Isegi kui see on kõik, mis mulle jäi.
Edu sulle.
Kõige paremat sulle. Tänan.
Oled valmis?
Näeme veel. Head ööd.
No ei tea, ei tea...
Siin on midagi,
midagi sinuga seotut, John.
Mida rohkem ma sellest mõtlen,
seda rohkem ma väljun sellest hiina karbikesest.
Ma tunnen vabadust.
Seda vabadust, mida meil on õnn nimetada reaalsuseks.
Ja kus, nagu kõik räägivad,
on kõik võimalik.
Ja. Ei, ei, ei, ei,
Ei ühtegi sõna enam.
Ma lähen koju
ja vaatan Star trekki,
ehk natukenegi midagi arukat.
Edu sulle, semu.
Kuhu iganes su saatus viib sind.
Kriba mulle midagi paar rida.
Jutusta, kuidas lood on.
Kindlasti.
Nii, John Oldman,
milliseid nimesid sa veel kasutad?
Palju.
John Paley’st kuni John Paleolithic’uni.
John Savage, metslane.
Ja täiesti arutult, kuskil 60 aastat tagasi,
kui ma õpetasin Harvardis,
Olin ma John Thomas Partee.
John T. Partee, Boston Tea Party,
Ma sain aru.
Ja, ma tean.
Oodake, oodake.
Boston?
60 aastat tagasi?
J-John Partee?
Ei, sa ei andnud keemiat, ma ei usu sind!
Sinu ema nimi oli Nola.
Ei. Ja.
Ja, Nola.
Minu ema!
Ei usu!
Meie koera nimi?
Me võtsime ta enne minu sündi.
Woofie.
Woof, woof, woofie...
Gruber, kas ta läks uuesti mehele?
Ta rääkis, et jätsid meid maha.
Andesta, ma pidin ära minema.
Sa ise saad aru. Ma jätsin piisavalt.
Mul on külm.
Chilly Willy, alati külm.
Ei ole kunagi külma kannatanud.
Pea, sul oli habe.
Aga sina tirisid seda,
Et kontrollida, kas on tegelik.
Will!
Mu jumal.
911, kiiresti!
Pea vastu, Will.
Will.
Pea vastu, sõber.
Jääge ühendust pidama, doktor Oldman.
Juhul, kui kerkivad mingid küsimused.
Ma tulen matusteks tagasi.
Miss.
Sa ei ole kunagi näinud, kuidas sureb sinu täiskasvanud laps.
Ei.
Jutustas LIZZY-U